VAARALLINEN ROMANSSI
Vaikka uskoisi, että korkea Trendex tarkoittaa nousevaa myyntiä...
- Herra Thornhill. - Iltaa.
- Terveiset rouvalle. - Ei olla puheväleissä.
Suositukseni pysyy samana.
Levittäkää hyvää sanaa monissa pienissä segmenteissä.
Nauttikoon vastustaja hyvistä luvuista, me keräämme voitot.
Sopiiko lounas ensi viikolla? Ystävällisin terveisin jne.
Saata minut.
- Ei ole takkia. - Ei haittaa.
- Sitten? - Gretchen Sabinson.
Lähetä laatikko kultakääreisiä makeisia. Tiedät merkin.
Luulee syövänsä rahaa.
- Korttiin: "Jaksan tuskin odottaa". - Se oli viimeksi.
"Makealle makeaa" sitten.
Otetaanko taksi?
- Pari korttelia! - Olette myöhässä ja väsyttää.
Et syö kunnolla, Maggie.
Tänne, taksi.
Tämä nainen on sairas... Kiitos.
Selvä.
- Ensin Plazaan. - Miesraukka.
- Luulee tehneensä hyvän työn. - Hän tiesi, että valehtelitte.
Mainosmaailmassa liioitellaan, ei valehdella.
- Näytänkö pulskalta? - Mitä?
Tuntuu painavalta.
Laita pöydälleni lappu: "Hoikkia ajatuksia".
"Hoikkia ajatuksia."
Aja 59. kadun ovelle.
Muistuta äitiäni teatterista.
Käske tulla seitsemäksi.
Ja turha nuuhkia: olen jo ottanut kaksi martinia.
- Ei hän tee sellaista. - Tekee.
Huomenna Bigelow klo 10.30, harjoitukset klo 12 ja lounas.
- Missä se olikaan? - Larry & Arnold's yhdeltä.
- Soitatteko vielä? - En.
Viekää hänet sinne, minne hän kuuluu.
- Selvä. - Tuon luulisi riittävän.
- Muista soittaa heti äidilleni. - Muistan. Näkemiin.
Maggie, äiti on rouva...
- Iltaa, herra Thornhill. - Herra Weltnerin seurue?
Tänne päin.
- Herman. - Roger.
- Olen vähän myöhässä. - Roger Thornhill, Fanning Nelson.
Larry Wade.
- Aloittelimme jo tässä. - Niin te luulette.
Kerroin, että olet aluksi hidas mutta pääset aina maaliin.
- Mikä hätänä, Roger? - Töppäsin äsken.
Sihteerini ei saa äitiäni kiinni.
- Miksi ei? - Hän pelaa bridgeä.
- Sihteerisi? - Äitini.
Asunto on uusi, eikä siellä ole puhelinta.
Lähetän sähkeen.
- George Kaplan? - Poika!
Lähettäisitkö sähkeen puolestani?
Näytän, mistä sen voi lähettää.
- Suokaa anteeksi. - Ole hyvä.
Tuolta. Kiitos.
Kiitos.
Mitä tämä tarkoittaa?
- Auto odottaa. Älkää sanoko mitään. - Mitä ihmettä?
Minne menemme? Keitä te olette?
Aseistettuja juoksupoikia. Kannattaa totella.
- Onko tämä jokin vitsi? - Nauretaan autossa.
Tämähän on naurettavaa.
Älkää kertoko, minne ajetaan. Olkoon se yllätys.
Ystäväni ihmettelevät, minne katosin.
Luulevat tylyksi.
Pysähdytäänkö sen verran, että ilmoitan kaappauksesta?
Sitähän tämä on, eikö?
Lukossa.
Kuka Townsend on?
Niinkö? Mielenkiintoista.
- Missä isäntä? - Pukeutumassa.
- Kerro, että saavuin. - Vieraat tulevat pian.
- Sano, että Kaplan on täällä. - Mitä on jälkiruoaksi?
- Onko kirjastossa ketään? - Ei.
Tänne päin.
- Odottakaa täällä. - Kirjoista piisaa seuraa.
HERRA LESTER TOWNSEND 169 BAYWOOD, GLEN COVE, N.Y.
Iltaa.
Ei vastaa odotuksia... Pidempi ja hienostuneempi kuin muut.
- Hauska kuulla, herra Townsend. - Mutta yhtä selvä tapaus.
Mitä hittoa tämä tarkoittaa? Miksi minut tuotiin tänne?
Jätetään leikit sikseen.
Ei kaappauksissa mitään, mutta olen menossa teatteriin.
Odotin jo tätä iltaa enkä pidä viime tipan muutoksista.
Oma esityksenne tekee tästä huoneesta näyttämön.
Leonard, tapasitko jo arvoisan vieraamme?
Sulava tapaus, eikö totta?
Sihteerini ihailee työtapojanne, herra Kaplan.
- Hämäävää... - Hetkinen.
- Sanoitteko Kaplan? - Nykyinen nimenne sopii minulle.
Nykyinen? Nimeni on Roger Thornhill. On aina ollut.
Selvä se.
- Ystävänne nappasivat väärän paketin. - Istukaa, herra Kaplan.
En ole Kaplan, kuka lie onkaan.
Anteeksi. Vieraat tulivat.
Huolehdi heistä. Tulen pian.
- Mennäänkö asiaan? - Sopii minulle.
Kertokaa, paljonko tiedätte järjestelyistämme. Ja miten.
- En odota mitään ilmaiseksi. - Selvä se.
Voin tarjota teille mahdollisuutta selvitä tästä illasta.
- Mitä hittoa se tarkoittaa? - Yllättäkää minut ja myöntykää.
- Minähän sanoin... - Tiedämme määränpäänne.
Niin minäkin: Winter Garden -teatteri, ja nyt on kiire.
Erehdytte pahan kerran.
Tässä ei käy hyvin, Kaplan.
- En ole Kaplan! - Miettikää vielä.
Tiedämme kontaktinne itsemurhan Pittsburghissa.
En ole ikinä käynyt Pittsburghissa.
Kesäkuun 16. päivä asuitte Pittsburghissa George Kaplanina.
Viikkoa myöhemmin olitte Philadelphiassa.
Elokuun 11. päivä te asuitte Bostonissa.
Elokuun 29. päivä asuitte Detroitissa.
Nyt asutte Plaza-hotellin huoneessa 796.
Teillä on huonevaraus Chicagossa ylihuomiseksi.
Ja sitten South Dakotan Rapid Cityssä.
- Eikä ole! - Turha esittää, -
ettemme tiedä. Tai että te ette tiedä meistä.
Auttaisiko, jos näytän teille ajokortin -
ja sen sellaista? - Ne ovat nykyään uskottavia.
Vieraat odottavat.
Suostutteko yhteistyöhön? Kyllä vai ei?
Ei, koska en edes tiedä, mistä puhutte.
Anna Kaplanille drinkki, Leonard. Hyvää matkaa.
- Skottilaista? Viskiä? Vodkaa? - Kyyti keskustaan, kiitos.
Se on jo järjestetty.
Mutta ensin vähän viskiä.
Juokaa itse. En kaipaa lisäjännitystä.
Helpompi, jos juotte itse. Ei tarvitse juottaa pakolla.
Kippis!
Älkää minusta huolehtiko, menen bussilla.
GLEN COVE POLIISI
Kiitos kyydistä.
Tämä mies ajoi humalassa.
- Niinkö? - Kyllä.
He yrittivät tappaa minut, eikä hän usko sitä.
Isossa talossa yritettiin tappaa.
- Mennään. - En halua.
- Kutsukaa poliisi. - Mennään nyt.
Selvä.
Istukaa.
En halua istua.
Olen kunnossa.
Me saadaan ne kiinni. Ja raastupaan.
Aseellinen kaappaus, viskiä ja urheiluauto. Jäävät kiinni.
Voitte aamulla paremmin. Selli odottaa jo.
- Haluan poliisin, en selliä. - Se oli varastettu auto.
Kuuluu rouva Babsonille.
- Mistä voin soittaa? - Yksi puhelu sallitaan.
- Tuolla. - Kiitos.
Parasta soittaa lakimiehelle.
Butterfield 81098.
- Mikä keskusneiti minä olen? - Butterfield 81098.
- Olkaa hyvä. - Kiitos.
Äiti? Poikasi Roger Thornhill.
Odota, kysyn.
- Missä olen? - Glen Coven poliisilaitoksella.
Glen Coven poliisilaitoksella.
Ei, en ole ryypiskellyt.
Kaksi miestä kaatoi pullon viskiä kurkustani alas.
Ei, ilman kyytipoikaa.
- Ei. - Mennään.
- En lopettanut vielä. - Kyllä lopetitte.
Pitää lopettaa, äiti. Soita lakimiehelle ja hae minut.
- Huomenaamuna. - Käski sanoa, että aamulla.
- Äiti kysyy, kuka käskee. - Ylikonstaapeli Emile Klinger.
Ylikonstaapeli Emile... Emile?
Ylikonstaapeli Emile Klinger.
En minäkään uskonut.
Ole huoleti, äiti. Hyvää yötä.
- Se oli äiti se. - Mennään.
Tässä se mies on, tohtori.
- Mikä on nimenne? - Roger Thornhill.
- Kieli ulos ja sanokaa "a". - Varokaa.
- Oletteko juonut alkoholia? - Olen kännissä kuin käki.
- Mitä joitte? - Viskiä. Kaksi miestä ja yksi...
- Paljonko joitte? - Mitä?
- Paljonko joitte? - Näin paljon.
Olette selvästi juovuksissa.
- Pyydän lupaa verikokeeseen. - Inhottavaa.
Voitte kieltäytyä, mutta silloin menetätte ajokorttinne.
Voitte valita lääkärin...
Siinä vaiheessa Thornhill pääsi murhamiehiltä karkuun -
ja ajoi henkensä kaupalla heitä pakoon.
- Kauanko olette tuntenut päämiehenne? - 7 vuotta.
- Onko hän mielestänne järkevä? - Ehdottomasti.
- Äiti... - Uskotteko -
te tähän tarinaan?
- Tarinaan? - Tietysti.
- Totta se on, jos päämies niin sanoo. - Totta viserrät.
Tämä asia on tutkittava. Pyytäkää rikospoliisi tänne.
Selvä, tuomari.
Tämä jatkuu -
huomenna kello 19.30.
Olkaa paikalla valmiina käsittelyyn.
Poliisi saa tutkia, onko jutussa mitään perää.
- Uskoisitteko, jos olisin ruumis? - Roger, älä.
- Keksisinkö tällaisen tarinan? - Siitä me otamme selvän.
- Muistatteko minut? - Muistan.
- Onko herra Townsend kotona? - Ehti lähteä.
Entä rouva?
- Kenet voin ilmoittaa? - Rikospoliisi.
Tulkaa sisään.
Tänne päin, olkaa hyvät.
- Täällä me olimme. - Kutsun rouvan.
Tässä minua juotettiin. Sohvaan jäi viskitahroja.
Joku on pessyt ne pois.
Baarikaappi on täällä. Viskiä, giniä, vodkaa...
Ja maustettua viskiä.
Ennen sitä myytiin pulloissa.
Olimme huolissamme sinusta.
Pääsitkö hyvin kotiin? Taisit päästä.
Silmät vähän punoittavat. Ne olivat tylsät juhlat.
En ole nähnyt tätä naista ennen eilisiltaa.
Rouva Townsend, olemme rikospoliisista.
- Tässä komisario Harding. - Päivää.
Oletko vaikeuksissa, Roger?
- Älä sano minua Rogeriksi. - Onko hän pulassa?
Thornhill ajoi eilen humalassa varastetulla autolla, -
jonka omistaa rouva Babson. - Sinun piti ottaa taksi.
- Et kai lainannut Lauran Mersua? - En!
Thornhillin mukaan hänet tuotiin tänne väkisin, -
juotettiin ja pantiin rattiin. Tiedättekö mitään siitä?
Roger oli hiprakassa tullessaan eilen päivällisille.
- Valetta. - Ja humaltui lisää illan mittaan.
Kunnes lähti kotiin nukkumaan.
- Olisi pitänyt syödä aikaisemmin. - Mikä esitys!
- Sanooko nimi George Kaplan mitään? - George Kaplan?
- Ei. - Arvasin.
Missä hänen miehensä on? Häntä pitäisi kuulustella.
- Mistä hänet löytää? - Hän on YK:ssa.
YK:ssa?
Hän puhuu yleiskokouksessa iltapäivällä.
Siellähän puhuu sitten.
- Anteeksi häiriö. - Ei mitään.
Odottakaa...
- Haluatteko puhua mieheni kanssa? - Se ei ole tarpeen.
- Lopetatteko te tähän? - Maksa sakot suosiolla, Roger.
Näkemiin.
- Miksi minun pitää tulla mukaan? - Herätät kunnioitusta.
Älä pilkkaa.
Kas tässä...
No niin.
Asuuko George Kaplan täällä?
Aivan. Niinkö?
Huone 796... Yhdistättekö sinne, kiitos.
Näetkö?
Toivottavasti hän selvittää tämän sotkun.
- Menee koko päivä pilalle. - Hiljaa.
Milloin hän palaa?
Niinkö? Kiitos.
- Ei ole vastannut kahteen päivään. - Kylpyhuoneen ovi jäi jumiin?
Äiti, teehän palvelus?
- Esitä viatonta ja hommaa avain. - En todellakaan.
- Saat kympin. - En mistään hinnasta.
- 50? - Olet häpeämätön.
Varastit auton, ajoit humalassa, valehtelit tuomarille -
ja nyt murtaudut taloon. - Hotelliin. Se on eri asia.
- 5 - 10 vuotta... - Hetkinen.
- Vaihdanko lakanat? - Myöhemmin.
Sängyssä ei ole nukuttu, joten mietin, pitääkö lakanat vaihtaa.
Tarkka tyttö.
Tulehan.
Hän luuli minua Kaplaniksi.
Näytänkö samalta?
Kukas se täällä... Yleiskokousystävämme.
Mennään, Roger.
- Älä hermoile. - En hermoilekaan.
- Myöhästyn bridge-pelistä. - Häviät vähemmän.
Kaplanilla on hilsettä.
- Lähdetään äkkiä pois. - Liian myöhäistä.
- Te kutsuitte? - Tule sisään.
- Mikä sinun nimesi on? - Elsie.
- Tiedätkö, kuka olen? - Herra Kaplan.
- Milloin näit minut ensi kerran? - Ulkona.
Äsken käytävällä. Ettekö muista?
- Oliko se ensi kerta? - Ette ole koskaan paikalla.
Mistä tiedät, että olen Kaplan?
Kuka sitten? Asutte huoneessa 796.
Kiitos, Elsie.
- Oliko muuta? - Ei tällä kertaa.
- Huonepalvelija. - Sisään.
- Laitanko puvun kaappiin? - Kiitos.
Kerrohan.
Milloin jätin puvun pesuun?
Eilen kuudelta.
- Ojensinko sen itse? - Itse?
Soititte ja käskitte hakea, kuten aina.
- Onko jokin hullusti? - Kunhan kysyin. Kiitos.
Näkemiin, herra Kaplan.
Onpa pirullista.
Kukaan ei ole tainnut nähdä Kaplania täällä.
Ehkä hänellä on näkymättömiä ompelijoita.
Katsotaan...
Ei sovi sinulle.
Näyttää paremmalta.
Minua luullaan lyhyemmäksi mieheksi.
- Pitäisikö vastata? - Ei todellakaan.
Ota tämä.
- Haloo? - Olette huoneessanne, Kaplan.
Kuka siellä?
Tapasimme eilen, ettekä tunnista ääntäni.
Miten loukkaavaa!
Muistan, enkä ole Kaplan.
Selvä se. Vastaatte Kaplanin huoneesta mutta ette ole Kaplan.
- Kiva, että olitte paikalla. - Odottakaa...
Keskus? Tässä Thorn... Kaplan.
Tuliko äskeinen puhelu aulasta vai ulkoa?
- Tarkistan. - Äkkiä.
Kuka se oli?
Yksi miehistä, jotka yrittivät tappaa minut.
- Sinä se jaksat. - Keskus?
- Herra Kaplan? - Niin?
Puhelu soitettiin aulasta.
Ovat kai jo matkalla tänne.
- Lähdetään. - Haluaisin tavata ne tappajat.
Ettehän te oikeasti yritä tappaa poikaani?
Aula.
Naiset ensin...
Sillä lailla. Hyvä.
Roger, tuletko kotiin syömään?
- Minne ajetaan? - Eteenpäin.
- Mennään YK:n rakennukseen. - Selvä.
- Yleiskokousrakennus. - Selvä.
- Minua seurataan. Voiko sille mitään? - Voi.
Tee niin.
- Voinko auttaa? - Kyllä.
- Etsin Lester Townsendia. - UNIPO:n Townsendia?
- Oliko teillä tapaaminen? - Hän odottaa minua.
- Nimenne? - Nimeni?
George Kaplan.
Hetkinen.
Odota 47. kadun kulmassa.
Antakaa tämä virkailijalle. Hän kuuluttaa Townsendia.
- Kiitos. - Ei kestä, herra Kaplan.
Herra Bernardi Sveitsin tarkkailutoimistosta.
- Kuuluttaisitteko Townsendia? - Kyllä, herra Kaplan.
Herra Townsend, UNIPO.
Ottakaa yhteyttä aulaan.
Herra Townsend, UNIPO.
Ottakaa yhteyttä aulaan.
Minua kuulutettiin.
Herra Kaplan? Tässä on herra Townsend.
Päivää, herra Kaplan.
- Ei hän ole Townsend. - Olen kyllä.
- Lester Townsend? - Miten voin auttaa?
Herra Mauney, Pakistanin delegaatio. Soittakaa aulaan.
- Asutteko Glen Covessa? - Asun. Oletteko naapuri?
- Isossa tiilitalossa? - Aivan.
- Olitteko eilen kotona? - Glen Covessa, vai?
Olen asunut kuukauden päivät kaupungissa. Istuntoaikaa.
Entä rouva Townsend?
Kuoli vuosia sitten.
- Mistä on kyse? - Ketkä sitten asuvat talossanne?
Talo on tyhjillään.
Tontilla asuu vain puutarhuri vaimoineen.
Mitä te oikein haluatte?
Tunnetteko tämän miehen?
Katsokaa!
- Hänellä on puukko! - Minä en tehnyt tätä.
- Kutsukaa poliisi. - Pysykää loitolla!
YHDYSVALTAIN TIEDUSTELUPALVELU
DIPLOMAATTI SURMATTIIN YK:SSA
"Mies on Roger Thornhill, mainostoimiston johtaja."
"Hän esiintyi nimellä George Kaplan."
"Vastaanotossa antamansa nimi oli väärä."
"Teon motiiviksi arvellaan aiempia tapahtumia."
"Thornhilliä syytetään rattijuoppoudesta."
"Hän väitti, että Townsend oli yrittänyt tappaa hänet."
- Veljet. - Mitä sanotte?
- Tunteeko kukaan Thornhilliä? - En ole kuullutkaan.
- Professori? - Häntä kai luultiin Kaplaniksi.
Miten se on mahdollista? Kaplania ei ole olemassakaan.
Niin siinä vain on käynyt.
Vandammin miehet yrittivät kai tappaa hänet Townsendin talossa.
Ja Townsend saa puukosta.
Surullista... Miksi ihmeessä se naurattaa?
Mitä Thornhillille tehdään?
- Tehdään? - Herra Thornhillille.
Me... Ei mitään.
- Ei mitään? - Aivan.
Voisimme onnitella itseämme tästä onnenpotkusta.
Olematon agenttimme Kaplan on yllättäen herännyt henkiin.
- Kauanko hän pysyy hengissä? - Se on hänen ongelmansa.
- Rouva Finley tarkoittaa... - Tiedän kyllä.
Emme voi vain odottaa, että Vandamm tai poliisi tappaa hänet.
Miten hänet voi pelastaa vaarantamatta omaa agenttiamme?
- Eikö tämä ole julmaa? - Ei lainkaan.
Emme keksineet George Kaplania -
ja siirrelleet hänen tavaroitaan -
hotellista toiseen huvin vuoksi.
Loimme Kaplanin, jotta Vandamm luulisi tämän olevan jäljillään.
Kukaan ei kiellä sitä!
Selvä se.
Jos Vandamm saa vihiä siitä, ettei Kaplania olekaan -
ja hän jahtaa haamua, niin hänen lähellään oleva -
oma agenttimme voi paljastua tai jopa kuolla.
Kuten kaksi edeltäjäänsä.
Hyvästi, herra Thornhill.
Kyllä, minä tiedän.
Minä soitin Plazaan, äiti. Kaplan on lähtenyt Chicagoon.
Siksi minä...
En voi kääntyä poliisin puoleen. Etkö lukenut lehtiä?
Olen autovaras, rattijuoppo ja kostonhimoinen murhamies.
En voi mitään.
Minun on löydettävä Kaplan. Hän tietää, mistä on kyse.
Juna on turvallisempi.
Lentokoneessa on vaikea piiloutua, jos minut tunnistetaan.
Pitäisikö minun hypätä koneesta?
Kiitos, äiti. Kuulemiin.
IHMISJAHTI YK:N TAPPAJASTA
- Makuupaikka Chicagoon. - Juna lähtee 5 minuutin kuluttua.
- Tiedän. Pidä kiirettä. - Makuupaikat on myyty.
- Istumapaikkoja löytyy. - Monelta seuraava juna lähtee?
Kymmeneltä. Kiire, vai?
- Voisitteko soittaa ja kysyä? - Mikä silmiänne vaivaa?
- Kysymysallergia. Soittakaa nyt. - Toki.
Odottakaa siinä.
Hän on lippuluukulla. Tulkaa nopeasti.
Teitä onnisti...
- Matkalippu? - Olen vain saattamassa.
Minun on tiedettävä nimi... Tulkaa takaisin!
- Anteeksi. - Minun syytäni.
Anteeksi.
Hän taisi hypätä junasta.
Kaikki kyytiin!
- Kiitos. - Ei kestä.
Seitsemän parkkisakkoa.
VESSA
- Iltaa. Paikka yhdelle? - Kiitos.
- Cocktail? - Gibson, kiitos.
- Taas tavataan. - Niin.
- Voitteko suositella mitään? - Puronieriä on aika hyvää.
Selvä.
Puronieriä.
- Olkaa hyvä. - Kiitos.
Tiedän, näytän tutulta.
Uskotte nähneenne minut.
- Kasvoissani on jotain sellaista. - Kivat kasvot.
- Niinkö? - En sanoisi muuten.
- Oletteko sitä rehellistä tyyppiä? - En oikeastaan.
- Pelkään rehellisiä naisia. - Miksi?
- Jään aina alakynteen. - Koska ette itse ole rehellinen.
Valehtelitte niistä sakoista.
Kaunis nainen panee minut esittämään, etten halua häntä.
- Miksi se pitäisi salata? - Hän ei ehkä pidä ajatuksesta.
Tai sitten pitää.
- Minulla oli onnea pöydän kanssa. - Se ei ollut onnenkauppaa.
Kohtalo?
Maksoin viisi dollaria siitä, että teidät tuodaan pöytääni.
Oliko tuo ehdotus?
En puhu lemmenasioista tyhjällä vatsalla.
- Olette jo syönyt. - Te ette.
Olisiko nyt aika esittäytyä?
Eve Kendall, 26, naimaton.
Nyt tiedätte kaiken minusta.
Mitä muuta teette kuin hurmaatte miehiä junassa?
Olen teollinen suunnittelija.
Jack Phillips, myyntipäällikkö.
Olette mainosmies Roger Thornhill.
Etsintäkuulutuksenne on maan joka lehdessä.
Älkää esittäkö vaatimatonta.
Älkää huoliko.
- En sano mitään. - Miksi?
Kivat kasvot, kuten sanoin.
Onko se ainoa syy?
Tästä tulee pitkä ilta.
- Totta. - Enkä pidä kirjastani.
Ymmärsitkö?
Pitää miettiä...
Ymmärrän yskän.
Nimikkotikkuja.
- Roger O. Thornhill. Mistä O tulee? - Ei mistään.
Kutsuisin makuuvaunuuni, jos sellainen olisi.
- Lepovaunu? - Ei lippuakaan.
Olen pakoillut konduktööriä New Yorkista asti.
- Sepä ikävää. - Niin, ei nukkumapaikkaa.
Minulla on iso hytti, eikä siellä ole muita.
Epäreilua.
Vaunu 3901, hytti E.
Ihana numero.
- Helppo muistaa. - 3901.
Mitä minä sanoin?
Matkatavaroitakaan ei ole.
Miten on?
- Löytyykö ylimääräistä pyjamaa? - Voi olla.
- En suosittele jälkiruokaa. - Asia selvä.
En tarkoittanut sitä niin. Juna näyttää pysähtyvän, -
ja näin poliisiauton asemalla.
Vakavia miehiä.
- Pitäisivät kiirettä. - Kärsivällisyys on valttia.
- Niin on hengittäminenkin. - Malttia.
- Löytyykö oliiviöljyä? - Oliiviöljyä?
Se lohduttaa, jos minun on oltava sardiini.
Sisään.
Poliisista.
- Nimi? - Eve Kendall. Onko jokin hullusti?
Päivällispöydässänne istui eräs mies.
- Oliko hän ystävänne? - En ole nähnyt häntä ennen.
Oliko tämä se mies?
Voi olla, kuva on epätarkka.
New Yorkin poliisi lähetti sen.
- Poliisi? - Miestä etsitään murhasta.
Hyvänen aika!
- Lähditte kuulemma yhdessä. - Ehkä se näytti siltä.
Mistä te puhuitte?
- Puhuimme? - Puhuitte kuulemma Thornhillin kanssa.
Sekö hänen nimensä on?
- Eikö hän kertonut? - Hän ei kertonut mitään.
Juttelimme ruoasta, junista ja lentokoneista.
Aika viatonta mieheltä, joka pakoilee poliisia.
- Kenet hän on tappanut? - Sanoiko hän, minne on matkalla?
Oletin, että Chicagoon.
Ehkä hän jäi äsken junasta.
- Jos näette häntä, neiti...? - Kendall.
Ilmoittakaa meille.
Menen unten maille enkä näe enää ketään.
- Jos näette, olemme junassa. - Hyvä tietää.
Hyvää yötä.
- Kulkeeko henki? - Snorkkeli auttaisi.
Etsin avaajan, jonka pihistin kantajalta.
Hei taas.
Hei.
Miksi autat minua?
Kipuanko sinne kertomaan?
Sinun ei ole turvallista etsiä Chicagosta Kaplania, -
josta kerroit.
- Jäät kiinni, kun näytät kasvosi. - Kivatkin vielä.
Odota hotellihuoneessani. Minä tuon Kaplanin luoksesi.
Liian vaarallista.
Olen iso tyttö.
Ja juuri oikeista paikoista.
- Tämä on naurettavaa. - Niin on.
- Tapasimme juuri. - Totta.
- Mistä tiedän, ettet ole murhaaja? - Et mistään.
Voit murhata minut tässä ja nyt.
Murhaanko?
Ole niin ystävällinen.
Voittaa lentämisen!
- Lopetetaan. - Heti.
Haluan tietää enemmän sinusta.
Kuten?
- Tiedän, että olet mainosmiehiä. - Pitää paikkansa.
- Juna heilahtelee. - Kuten mekin.
Mitä muuta tiedät?
Sinulla on makua vaatteiden ja ruokien suhteen.
Ja naisten. Maistut hyvältä.
Ja olet nokkela puheissasi. Saat varmaan kaikki puolellesi.
Myyt ihmisille kaikkea turhaa, saat naiset rakastumaan itseesi.
Taidan olla alipalkattu.
Varo.
- Pesupaikkaa ei tarvitse laittaa. - Selvä, rouva.
- Löysin tämän lattialta. - Olenkin etsinyt sitä.
- Odotan käytävässä. - Kiitos.
- Hyvää yötä.
Hyvää yötä.
Tule esiin.
Palvelija kävi.
Siltä näyttää.
- Mihin jäimmekään? - Tähän.
Niin.
- Kiva, että hän petasi sängyn. - Niin.
- Vain yksi sänky. - Niin.
- Sehän on hyvä merkki. - Ihana.
Arvaa, mitä se tarkoittaa?
Kerro.
Että sinä saat nukkua lattialla.
Viesti 3901:n naiselta.
Mitä miehelle tehdään aamulla? Eve
- Mene edeltä. - Kyllä, rouva.
- Onko raportoitavaa, neiti Kendall? - Nukuin vallan mainiosti.
Näittekö etsimäämme miestä?
- Thornycroftia? - Thornhilliä.
Valitan. Onnea etsinnöille.
- Miten menee? - Tuuperrun ihan kohta.
Ensin on päästävä perille.
Olen sitkeää sorttia, mutta mitä laukuissa on?
- Keilapalloja tietenkin. - Tietenkin.
- Missä pukuni on? - Pienessä laukussa kainalossasi.
- Kiva kuulla. - Kaplan ei pahastu rypyistä.
Jos on vielä Chicagossa. Mitä kello on?
- 9.10. - Hän on voinut lähteä hotellista.
Soitan asemarakennuksesta.
- Soitan itse. - Tuossa asussa? Epäilyttävää.
Hyvä on sitten. Mitä aiot sanoa?
Haluat tavata, tärkeää asiaa. En selittele turhia.
- Voit sillä aikaa vaihtaa vaatteet. - Näyteikkunassako?
- Ajattelin miestenhuonetta. - Niinkö?
Olet fiksuin nainen, jonka kanssa olen yöpynyt junassa.
Taisimme selvitä pälkähästä.
Minne se mies meni? Minne suuntaan?
- Hän vei vaatteeni ja meni tuonne. - Mennään.
Missä viivyit?
Iso naama, pieni partaterä. Saitko Kaplanin kiinni?
- Sain. - Mitä hän sanoi?
Hän tapaa sinut, mutta ei hotellissa.
- Hän tapaa ulkona. - Missä? Monelta?
Kirjoitin kaiken ylös.
Otat bussin Indianapolikseen kahdelta.
Pyydät, että kuljettaja jättää sinut 41-tien varteen.
41-tie, hyvä.
Sinne on 1,5 tunnin matka.
- Vuokraan auton. - Kaplan käski mennä bussilla. Yksin.
- Mitä teen, kun olen perillä? - Odotat. Hän tulee puoli neljältä.
- Miten tunnistan hänet? - Hän tunnistaa sinut lehdistä.
- Onko kellosi oikeassa ajassa? - On. Kiitos.
- Mikä hätänä? - Hätänä?
- Vaikutat... hermostuneelta. - Mene, ettet jää poliisin kynsiin.
- Tapaammehan vielä? - Varmasti joskus.
En ehtinyt kiittää sinua kunnolla.
- Mene nyt. - Miten löydän sinut?
Minun pitää hakea matkatavarani.
Tässä vastakuitit. Odota...
Ole kiltti.
Poliisit tulevat.
41 BUSSIPYSÄKKI
Terve.
- Kuuma päivä. - Pahempiakin on nähty.
- Oliko teillä tapaaminen tässä? - Odotan bussia. Tulee pian.
Nuo myrkytyslentäjät tienaavat hyvin, jos vain pysyvät hengissä.
Niin.
- Nimenne ei sitten ole Kaplan. - Paha sanoa, että on, kun ei ole.
Sieltä se bussi tuleekin.
- Outoa... - Mikä?
Miksi se myrkyttää, kun ei ole mitään kasvamassa?
Äkkiä pois! Toinenkin tankki voi räjähtää.
Mitä on tapahtunut?
Hei! Takaisin!
Takaisin!
- Niin? - Missä huoneessa Kaplan asuu?
Kaplan?
Hän taisi jo lähteä hotellista.
- Hän lähti? - Aivan.
Lähti 7.10 aamulla.
- Oletteko varma ajasta? - Olen, jätti seuraavan osoitteen:
Rapid City, South Dakota.
7.10?
Hän jätti minulle viestin kello yhdeksältä.
Mitä?
Ei mitään.
Anteeksi taas.
Eve Kendall odottaa minua huoneessa 400 jotain. Mikä se oli?
- Huone 463. - Aivan. Kiitos.
Tervehdys.
Yllätyitkö?
Kyllä.
Et pääse minusta eroon.
Drinkki maistuisi.
- Viskiä löytyy. - Vedellä, ei jäitä.
MYRKYTYSKONE PUTOAA, KAKSI KUOLEE
Miten meni?
Kaplanin kanssa, vai?
Hän ei tullut sinne.
- Hassua, eikö? - Miten niin?
Hän antoi niin tarkat ja mutkikkaat ohjeetkin.
- Ehkä kirjoitin väärin. - En usko.
Lähetit minut oikeaan paikkaan.
- Mikset soita ja kysy häneltä? - Hän on lähtenyt South Dakotaan.
- South Dakotaan? - Rapid Cityyn.
Mitä nyt aiot?
En ole vielä päättänyt.
Riippuu sinusta.
Minusta?
Sinähän olet pikku apulaiseni.
Meille! Pitkälle ystävyydelle!
En enää päästä sinua silmistäni, kulta.
Sinun on pakko.
- Ei ole. - Minulla on suunnitelmia.
Ja sinulla ongelmia.
Eikö olisi hauskaa, jos ne voisi yhdistää?
Kulkisimme yhtä matkaa.
Olisimme aina yhdessä. Ymmärrätkö?
Vastaa ihmeessä. Se ei voi olla minulle.
Haloo?
Niin.
Ei, en ole vielä valmis.
Mihin aikaan? Tulen sinne. Anna osoite.
Kuulemiin.
Työasioita?
- Niin. - Suunnitteluasioita?
Työtä vain, ei huvia lain.
Sinun pitäisi nauttia illasta eikä puhua asiakkaiden kanssa.
Mennään syömään.
- Et voi näyttäytyä missään. - Syödään täällä.
Ei, minä...
Ei se käy.
Vaadin.
Tee minulle iso palvelus.
- Todella iso. - Kerro.
Lähde nyt äläkä enää ikinä tule luokseni.
Meistä ei tule paria.
Viime yö oli ainoa laatuaan.
Sille ei tule jatkoa.
Joten ole kiltti ja lähde.
Kaikkea hyvää. Lähde nyt.
- Heti? - Kyllä.
- Ihan noin vain? - Kyllä.
En voi tehdä niin.
- Syödään ensin. - Heti.
Syödään ensin. Reilu peli.
Selvä.
Yhdellä ehdolla:
Pesetät pukusi. Se on epäsiisti. - Hyvä on.
Kuulut sataman nurkkiin tuonnäköisenä.
Selvä.
Puhelin on tuolla.
Saanko pesupalveluun?
Haloo?
- Tässä on... Missä olemme? - 463.
Huoneesta 463.
Kuinka nopeasti saatte puvun pestyksi?
Nopeasti.
20 minuutissa? Hyvä. 463.
- Hän tulee heti. - Ota puku pois päältä.
Mitä mies tekisi ilman vaatteita? Eikö se voisi kestää tuntia?
- Voit ottaa kylmän suihkun. - Totta.
Äitinikään ei saanut riisua minua, kun olin pieni.
Nyt olet iso.
Miten naisesta tulee tuollainen?
Onnenkauppaa.
Julmaa se on. Oletko tappanut ketään?
Voisit varmaan kiusata miehen hengiltä, joten älä edes yritä.
Hetki.
Housut?
Tässä.
Kiitos.
Taidan sittenkin ottaa sen kylmän suihkun.
Hyvä.
Upeat klassiset nojatuolit kirjosilkkiä.
Mitä tarjotaan?
- Sata. - Sata, kiitoksia.
Kuuluuko 200?
200 tarjottu.
Tarjotaanko 300? 400 tarjottu. 450...
Kiitos, herra. Kuuluuko 500?
Viimeinen mahdollisuus...
Myyty herra Stonelle 450 dollarilla.
Sitten kappale 103.
Ihastuttava gobeliinisohva.
Loistokunnossa. Mitä tarjotaan?
800 tarjottu. Tarjotaanko 900?
900 tarjottu. Tarjotaanko 1 000?
Tuhat tarjottu. Kuuluuko 1 100?
- Kuuluuko 1 100. - Te kolme.
Vain Charles Addams osaisi maalata näin soman kuvan.
- Iltaa, herra Kaplan. - Älkää nimitelkö kertomatta omaanne.
Olen pettynyt teihin.
Olin sanomassa samaa hänelle.
Olette hyvä työssänne, mutta mikä teidät tänne toi?
Taiteenhimo?
Himo pysyä hengissä.
Oletteko juottaneet ketään viime aikoina?
Hän seurasi minua hotellista.
Oliko hän huoneessasi?
Kuka ei olisi ollut?
150 kiitos, kuuluuko 200?
200 tarjottu, kiitos.
Kuuluuko 300?
Tarjoaako kukaan 400?
400 dollaria tarjottu. 500?
Luulin, että keräätte ruumiita, ette taidetta.
- 500. - 500 tarjottu.
Taisitte maksaa omaisuuden tästä pikku veistoksesta.
- 700? - 700.
Hän on sen arvoinen.
Omistautuu työlleen kokonaisvaltaisesti.
Myyty herra Vandammille 700 dollarista.
- Numero 106 teille. - Herra Vandamm!
Eläydytte liiankin hyvin rooleihinne, herra Kaplan.
Ensin esiinnytte mainosmiehenä, jonka nimestä muka erehdytään.
Sitten pakoilette poliisia muka syyttömänä miehenä.
Ja nyt esitätte mustasukkaista, petettyä rakastajaa.
Teidän kannattaisi siirtyä FBI:stä teatterikouluun.
Haluatte, että esitän kuollutta.
Seuraava roolinne sopii teille.
375 tarjottu.
Onko 400?
400 tarjottu.
Mikä tappolaji on seuraavana ohjelmassa?
Valetaanko minut rautapilariksi pilvenpiirtäjään?
Vai antaako tämä nainen minulle kuolonsuudelman?
Tarjoamme kappaleen 107.
Älä yritä. Sinulla ei ole tunteita, joita voisi loukata.
Mistä aloitamme keräilijän posliinin? Aloittakaa tarjoukset.
- Alamme saada tarpeeksemme. - Kutsukaa poliisi.
Sitähän te ette halua. Voisin kertoa poliisille jotain.
Siksi hän huijasi minua junassa. Minä voisin hyötyä poliisista.
Näkemiin, kulta. Nautin joka hetkestä.
1 250 dollaria tarjottu. 1 300?
Kuulenko 1 300?
Myydään 1 200. Kuulenko 1 300?
Viimeinen hetki.
Myyty. 1 200 dollaria. Kiitos.
Ja nyt numero 109.
Seuraava 1600-luvun mestariteos on upea lisä taidekokoelmaan.
Mistä aloitetaan?
- Tuhat dollaria. - 1 000 tarjottu.
1 250, 1 500?
1 500 tarjottu. 1 750?
- 1 750 tarjottu. - Kaksi tuhatta.
Tarjotaanko 2 500?
2 500? 2 250 kerran.
2 250 toinen...
- Viimeinen hetki. - 1 500.
- Tästä on jo tarjottu 2 250. - Sanoin 1 500.
Kuuluuko 2 500?
- 2 250 ensimmäinen, toinen. - 1 200.
- Myyty 2 250 dollarilla. - 2 250 tuosta?
Ja numero 110.
Seuraavana rokokootuoli.
Lähtöhinta 750 dollaria.
Onko tuo edes aito? Ei se siltä näytä.
- Te olette aito idiootti. - Kiitos.
Pyytäisin herraa käyttäytymään.
Tarjoan 800.
800 tarjottu. Kiitos.
- Tuhat tarjottu. 1 200? - 1 100.
1 100 tarjottu. Tarjotaanko 1 200?
1 100 tarjottu.
1 100 kerran. 1 200?
1 100 toisen kerran. 1 200, kiitos.
1 200 tarjottu. 1 300?
13 dollaria.
Tarkoititte kai 1 300?
13 dollaria on jo liikaa tuosta.
Minä...
1 200 tarjottu. 1 300?
Tarjotaanko 1 250?
1 200 ensimmäinen, toinen.
Kaksi tuhatta.
Kaksi tuhatta?
2 100.
Valitan, mutta emme voi...
- Sanotaan 2 500. - Pyytäkää lähtemään.
- Voisitteko noudattaa sääntöjä? - Tarjous oli 1 200.
2 500. Eikö tarjoukseni kelpaa?
- Eikö? - On...
- Mitä se olikaan? - 1 200.
1 200 ensimmäinen, toinen...
- Kolme tuhatta. - Myyty 1 200 dollarilla.
Tämä on väärin! Näpit irti tai haastan oikeuteen.
- Missä te viivyitte? - Mennään.
En lopettanut vielä. 3 000!
Älkää lannistuko.
Varovasti!
- Käsitelkää varoen. Olen arvokas. - Autoon siitä.
- Kiitos kun pelastitte henkeni. - Puhutaan kamarilla.
Teistä tulee sankareita. Ettekö tiedä, kuka olen?
Se selviää, kun teidät pidätetään häiriköinnistä.
Häiriköinnistä? Tämä on isompi juttu.
"Chicagon poliisi nappasi YK:n surmaajan."
Olen Roger Thornhill. Katsokaa vaikka.
- Hän se on. - Aivan. Onnitteluni.
Flamm täällä. Meillä on mies, joka näyttää Roger Thornhilliltä.
Koodi 76.
Mies on etsintäkuulutettu New Yorkissa.
Ei epäilystäkään.
Michigan Avenuella matkalla 42. piiriin.
Mitä?
Sano uudestaan.
Oletko varma?
Selvän teki. Loppu.
- Minne mennään? - Lentokentälle.
- Miksi? - Käsky kävi.
- Haluan poliisilaitokselle. - Älä?
- Siksihän minä kutsuin teidät. - Kuulitko? Hän kutsui meidät!
- Istu alas. - Ettekö kuule?
Haluan poliisilaitokselle. Olen vaarallinen murhamies.
- Hullu tappaja vapaalla. - Hävetkää!
Tähän käskettiin.
Voinko istua? Olen juossut koko päivän.
Alan olla liian vanha näihin hommiin.
Kiitos teille.
Mennään, herra Thornhill. Meillä on kiire.
- En kuullut nimeänne. - En sanonut sitä.
- Poliisi? Vai FBI? - Samaa kirjainsoppaa kaikki.
Lisätkää soppaanne: en ole tappanut ketään.
Tiedetään.
Miksi poliisi sitten jahtaa minua?
Emme puutu poliisin työhön, ellei se ole tarpeen.
- Nyt oli. - Vai niin.
- Puhdistetaanko maineeni? - Vauhtia, myöhästymme koneesta.
- New York vai Washington? - Rapid City, South Dakota.
- Miksi? - Se on Mt. Rushmoren lähellä.
Olen käynyt siellä.
Niin on ystävänne Vandammkin.
Vandamm?
Ihmeellinen herrasmies!
- Entä se petollinen lumppu? - Neiti Kendall?
Vandammin rakastajatar. Tiedämme hänestä kaiken.
Mitä Vandamm yrittää?
- Maahantuontia ja vientiä. - Minkä?
Valtiosalaisuuksien.
Miksette pidätä häntä?
Emme tiedä tarpeeksi hänen organisaatiostaan.
Vai niin.
- Miten se liittyy Mt. Rushmoreen? - Vandammilla on talo siellä.
Hän yrittänee poistua maasta huomenna.
- Ja aiotte estää sen? - Emme.
- Miksi me sitten menemme sinne? - George Kaplanin takia.
- Oletteko te George Kaplan? - Kaplania ei ole olemassakaan.
Miten niin? Entä hotellihuone? Hänellä on hilsettä!
Uskokaa pois, Kaplania ei ole olemassa.
Pyydänkin teitä esittämään Kaplania vielä vuorokauden.
Puhutaan lisää koneessa.
- Hoitakaa omat houkutuslintunne. - Sotkeuduitte jo juttuun.
Minun pitäisi saada mitali ja pitkä loma.
- En halua agenttinne ja luodin väliin. - Hän ei saa paljastua.
Kiitos teidän, epäilykset ovat jo heränneet.
Kiitos minun?
- Mennään koneeseen... - Kuunnelkaa!
Olen mainosmies! Minulla on työ, sihteeri, äiti ja kaksi ex-vaimoa.
Heitä ei sovi unohtaa kuolemalla.
Vastaus on ei.
- Ehdoton ei? - Kyllä.
- Hyvästi sitten. - Hyvästi.
Voisin taivutella puhumalla neiti Kendallista.
Jota niin paheksutte.
Hän käyttää seksiä aseenaan.
Vaikuttaisiko asiaan se, että hänen oli suojeltava itseään?
- Miltä? - Paljastumiselta, kuolemalta.
Neiti Kendall on agenttimme.
- Voi ei! - Ette tarkoittanut sitä, -
mutta olette vaarantanut hänen asemansa.
Vaarassa on muutakin kuin hänen henkensä.
- Entä jos he eivät tule? - Tulevat.
Teddy Roosevelt tuijottaa minua.
Ehkä hän yrittää varoittaa teitä. Puhukaa hiljaa, aseistautukaa.
Hän yrittää sanoa, ettei minun pidä suostua tähän hölmöilyyn.
Tai ei tiedä, että olette syypää tähän ongelmaan.
Ikävä syytös.
- Neiti Kendall lankesi lumoihinne. - Samoin.
Ilman sitä Vandamm ei olisi menettänyt uskoaan häneen.
Vandamm uskoo neidin ihastuneen valtion agenttiin.
Olenko niin vastustamaton?
Palautetaan Vandammin usko naiseen, -
kunnes hän poistuu maasta.
Hyvä on.
Mutta sitten...
Onnea kaikille osapuolille.
He tulevat.
- Päivää, herra Kaplan. - Ilman häntä.
Tehän halusitte neidin tänne.
Puhutaan siitä myöhemmin.
- Taisitte yllättyä soitostani. - Uskoin poliisin päästävän teidät.
Onnittelut värikkäästä lähdöstänne huutokaupasta.
- Kiitos. - Mitä nyt seuraa?
Minua tuskin kutsuttiin tänne neuvottelemaan.
Tiedän lähtöaikanne ja määränpäänne -
tänä iltana tarkkaan.
Haluaisitteko kantaa laukkuni?
Haluatteko kuulla hintani?
- Hinnan? - Etten estä lähtöänne.
Mitä teillä oli mielessä?
Haluan neiti Kendallin.
Hän saakoon ansionsa mukaan.
Antakaa hänet minulle ja takaan, että hän kärsii loppuikänsä.
Jos suostutte, saatte lähteä rauhassa.
Taisitte menettää sydämenne.
Puhumme nyt teidän sydämestänne.
- Näin voitte pitää sen. - Vaihtaa.
Kuten haluatte.
Olen utelias, herra Kaplan.
Mistä päättelette, että haluaisin vaihtaa neidin mielenrauhaan?
Minä tarkkailen, en päättele.
Phillip, menen takaisin talolle.
Hetkinen.
Päästä irti!
Päästä irti.
Älä esitä murheen murtamaa.
- Senkin hölmö. - Jätä minut rauhaan.
Et voi sekaantua tähän.
Väistykää.
Herra Thornhill.
Älkää viipykö pitkään.
- Hei. - Hei.
Oletko kunnossa?
Luulisin.
Pyysin professoria järjestämään tapaamisen.
Meillä ei ole paljon aikaa.
Eikö?
Halusin kertoa... pyytää anteeksi.
Mitä suotta.
Ymmärrän.
Teit vain työtäsi.
- Kohtelin sinua huonosti. - Vihasin sinua siksi.
En halunnut lähteä ilman...
- Käytin kovia sanoja. Anteeksi. - Ne koskivat.
- Jos olisin tiennyt... - En voinut kertoa.
- Et tietenkään. - Olisinko voinut?
Et kai.
- Hyvä, ettei sinuun sattunut. - Totta kai minuun sattui.
Tarkoitan siellä kahvilassa.
- Kun ammuin sinua. - Ai, sitä.
- Pärjäsit aika hyvin. - Olin itsekin tyytyväinen.
Tämä ei ole edes sinun alaasi.
Jouduin tähän sattumalta. Mikä on oma selityksesi?
Tapasin Vandammin yksissä juhlissa ja hurmaannuin heti.
Ei ollut muita suunnitelmia, joten rakastuin.
Sepä somaa.
Myöhemmin kuulin professorilta ikäviä yksityiskohtia Vandammista.
Suhteeni häneen teki minusta kuulemma korvaamattoman.
Ja sinusta tuli partiolainen.
Ensimmäistä kertaa elämässäni sain tehdä jotain arvokasta.
Onko elämä ollut niin kurjaa?
Miksi?
Sinunlaisten miesten takia.
Mikä meissä on vikana?
- Te ette usko avioliittoon. - Olen ollut kahdesti naimisissa.
Olen siis oikeassa.
Taidankin taas vihata sinua. Se oli hauskempaa.
Hyvästi, kultaseni.
- Hetki vielä. - Minun on uskoteltava heille, -
että palasin talolle kiertotietä.
- Emmekö voisi jäädä tähän? - Sinä olet kuolemankielissä.
Vastahan minä heräsin henkiin.
Kenen puolella sinä olet?
Sinun ikuisesti.
Älä murenna uskoani juuri, kun se on todella tarpeen.
Sairaala kutsuu minua, vaara sinua. En pidä tästä.
Nyt on turvallisempaa, kiitos sinun.
- Älä minua kiitä. - Ei sitten.
Kun Vandamm on lähtenyt, pahoittelemme kaikkea kahden.
- Se ei ole mahdollista. - Onhan.
Eikö hän kertonut sinulle?
- Kertonut mitä? - Neiti Kendall, teidän pitää mennä.
Mitä jäi kertomatta?
Hän lähtee Vandammin kanssa.
Vandammin kanssa?
Lavastimme äskeisen, ettei Vandamm voisi kieltäytyä.
Neiti Kendall on meille uskomattoman arvokas siellä.
Te valehtelitte.
- Tarvitsin apuanne. - Ja saitte.
- Älä ole vihainen. - Et saa suostua tähän.
- Pakko. - Sellaista pakkoa ei olekaan.
En pidä peleistänne.
Sota on yhtä helvettiä, kylmäkin sota.
Ellette voita roistoja laittamatta naisia heidän matkaansa -
ikuiselle matkalle, -
kannattaisi opetella häviämään pari kylmää sotaa.
Olemme jo häviöllä.
- Et saa suostua tähän. - Älä pilaa kaikkea.
...ampui Kaplania kahdesti kauhistuneen yleisön edessä, -
joka oli tullut katsomaan kuulua Rushmoren monumenttia.
Todistajien mukaan ampuja oli kaunis blondi.
Sairaalaan viety Kaplan on tunnistettu valtion virkamieheksi.
Kaikki tapahtui äkkiä.
Kahvilan apupoika kuuli ääniä...
Kas tässä: housut ja paita.
- Kiitos. - Näillä pärjäätte pari päivää.
Pari päivää?
- Mitä? - Mikä tuo on?
Osuin tuoliin kaatuessani siellä kahvilassa.
Sinä ja kierot juonesi, ammunnat.
- Voitteko muuten hyvin? - Voin.
Vaikka kuski oli kovakourainen.
- Olen pahoillani. - Olin kai ansainnut sen.
Ja tuon lukitun oven.
Neiti Kendallin kävisi huonosti, jos teidät nähtäisiin.
- Olin jo unohtanut hänet. - Parempi niin.
Tunnin kuluttua hän on poissa.
- Miten Rapid Cityssä menee? - Hyvin.
Ampumisesta kerrotaan lehdissä. Kaikki ovat olleet avuliaita.
Kuten minäkin.
Kiitos siitä.
- Tekisittekö vastapalveluksen? - Toki.
Hankkisitteko minulle viskiä? Puoli litraa riittää.
- Teenkö seuraa? - Hankkikaa sitten iso pullo.
Nähdään pian.
- Seis! - Anteeksi, minä...
Seis...
- Haluatteko varmasti jäädä tähän? - Tämä riittää.
Kiitos.
- Ei syytä huoleen. - Hairahduin.
Älä sitä sure, ihan totta.
- En tiennyt, mitä tein. - Sinun piti suojella itseäsi.
- Mutta vaaransin sinut. - Höpsis.
Lähdemme pian ja aion tehdä sinut onnelliseksi.
- Mikä tilanne, Leonard? - Lentokoneenko?
- Mitä kuulit viimeksi? - Laskeutumassa.
- Kymmenen minuuttia, vai? - Korkeintaan.
Voimmeko vaihtaa pari sanaa?
Ilman muuta.
Kahden.
Haen tavarani ylhäältä.
Miten oikea käsi hyvästellään?
Asia olisi pitänyt hoitaa aiemmin.
Olet kiintynyt neiti Kendalliin. Minua hän ei vedä puoleensa...
- Häneen ei voi luottaa. - Epäilet liikaa.
En epäile liikaa.
Se ei voi olla mitään.
Olet kai epäillyt häntä itsekin.
- Ja epäilet yhä. - Väärin.
Muuten olisit kertonut hänelle, että aarteessamme on mikrofilmejä.
- Yrität myrkyttää mieleni. - Totuus voi olla katkera.
Olen kuullut pelkkiä vihjailuja.
Liika siisteys on aina tarkan suunnittelun tulosta.
Hän ampui pelosta ja vihasta. Olit itse paikalla.
Hän teki kaikesta siistin paketin.
Poisti kaikki epäilyksesi -
hänen "uskollisuudestaan" -
ja loi itselleen uuden syyn lähteä mukaasi, -
jos vaikka sattuisit muuttamaan mielesi.
Taidat olla mustasukkainen. Liikuttavaa.
Leonard?
Ase, jolla hän ampui Kaplania.
Löytyi matkatavaroista.
Vanha Gestapo-temppu: ammu omiasi todistaaksesi, ettet kuulu heihin.
Nyt käytettiin valeluoteja.
Mitä se ääni oli?
Ihmettelimme samaa. Vai mitä, Leonard?
- Pidä kiirettä, kultaseni. - Tulen pian.
- Otatko hänet lentokoneeseen? - Selvä se.
Minäkin uskon siisteyteen.
Tämä järjestyy parhaiten korkeuksista veden yllä.
- Samppanjaa ennen lähtöä? - Se maistuisi.
- Se voi olla lämmintä. - Otetaan jäillä.
Oletko varma?
Kultaseni.
Sinua epäillään. Olen huoneessasi.
Kiitos.
Sinulle, kultaseni, ja ihanille yhteisille hetkillemme.
Kiitos.
Lentokone tulee.
- Ota samppanjaa, Leonard. - Ei ole aikaa.
Ilonpilaaja.
Se onkin arvokas taito.
Toivottavasti ajattelet, että olen ainakin -
hengessä mukana. - Toki.
Hän menee aika kauas.
Yrittää kai laskeutua hitaasti.
Mikä ihana ilta! Edessä rajattomat mahdollisuudet.
Nyt hän kääntyy.
Mennään.
Kone laskeutuu kohta.
- Tule, Eve. - Hyvä on.
Taisin unohtaa korvakoruni. Käyn katsomassa.
Paetaan ikkunasta. Auto odottaa alhaalla.
Sinä sotket kaiken.
He aikovat tappaa sinut.
- Miten niin? - Leonard löysi aseen.
Ja patsas on täynnä mikrofilmejä.
- Nyt ymmärrän! - Neiti Kendall?
Älä nouse siihen koneeseen.
Älä huoli, Anna. Järjestelyt on tehty.
Sinut ja miehesi viedään Kanadaan ennen aamua.
- Kiitos. - Olkaa varovaisia.
Herran siunausta.
- Kiitos kaikesta. - Olkaa varovaisia.
Et lähde talosta, ennen kuin me...
Odotan varmasti. Turvallista matkaa.
Kiitos paljon.
Hei.
Liikkumatta!
Istukaa.
Mieheni ja herra Leonard palaavat koneen lähdettyä.
Mitä nyt?
- Mietin korvakorujani. - Kyllä ne jostain löytyvät.
Terveiset sisarelleni. Hän oli erinomainen rouva Townsend.
Ja puukkokamusi vaimo on lepytetty.
- Selvä. - Siinä taisi olla kaikki.
Hae patsas!
Taloudenhoitaja huijasi minua, kunnes tajusin aseen leluksi.
- Sait aarteen. - Kyllä.
Olemme muistomerkin päällä.
- Mitä nyt? - Kiivetään alas.
- Ei onnistu. - Pakko.
Jos selviämme tästä, mennään New Yorkiin junalla.
Sopiiko?
- Oliko tuo ehdotus? - Kosinta, kultaseni.
- Miksi avioliittosi päättyivät? - Vaimoni ottivat eron.
- Miksi? - Vietin liian tylsää elämää.
No niin.
Sattuiko?
Jatketaan.
Mennään.
Tänne näin.
Tulehan.
Auta...
- Kiitos teille. - Miksi oikeita luoteja?
- Kurota. - Yritän koko ajan.
En pysty tähän!
Kyllä pystyt.
- Vedä kovempaa. - Tulkaapa nyt, rouva Thornhill.
- Tämä on typerää, Roger. - Olen tunteellinen kaveri.
Suomennos: Jaana Wiik
Seen on Subscene